Передумови удосконалення спеціальної фізичної підготовленості юних спортсменок з бігу на короткі дистанції (теоретичний аспект) - Кевпанич, Василь Васильович; Маріонда, Іван Іванович (Академічні візії, 2025)
Сучасний розвиток легкої атлетики характеризується постійним зростанням спортивних результатів, що зумовлює необхідність пошуку нових підходів до удосконалення тренувального процесу юних спортсменів. Особливого значення набуває спеціальна фізична підготовка, яка є фундаментом для формування швидкісно-силових якостей та розвитку витривалості, необхідних у бігу на короткі дистанції. Мета: зясувати теоретичні передумови удосконалення спеціальної фізичної підготовленості юних спортсменок, які спеціалізуються з бігу на короткі дистанції. Методи: аналіз та узагальнення науково-методичної літератури, системний аналіз наукової інформації, порівняння. Результати. У спортивній періодизації вік 9–11 років відповідає етапу початкової спеціалізації та охоплює перші роки навчання юного спринтера у ДЮСШ. Основна мета цього періоду – забезпечити різнобічну фізичну підготовку, підвищити функціональні можливості організму, сформувати широкий спектр рухових навичок і закласти базові основи спортивної майстерності. При цьому використовується широкий набір тренувальних засобів, адаптованих до специфіки спринтерського бігу. Щодо кількості занять, більшість фахівців рекомендують проводити 3–5 тренувальних сесій на тиждень. Однак обсяг і спрямованість навантажень мають визначатися індивідуально, з урахуванням вікових та фізіологічних особливостей спортсмена. Головними завданнями цього етапу є зміцнення здоров’я, розвиток основних фізичних якостей та формування початкових технічних навичок. Саме тут створюються передумови для поступового переходу до спеціалізованої підготовки у бігу на короткі дистанції. Особливе значення має розвиток швидкісно-силових здібностей – поєднання швидкості та сили, що є ключовим чинником успіху у спринті. Для цього застосовуються стрибкові вправи (з місця та з розбігу), багатоскоки, метання легких і середніх снарядів, рухливі ігри з елементами стрибків, акробатика та вправи на тренажерах. Найефективнішими методами розвитку цих якостей є повторний та повторно-інтервальний. Висновки. Однакові навантаження можуть викликати різну реакцію залежно від рівня втоми чи психологічного стану спортсмена. Тому особливо важливим є педагогічний контроль, який дозволяє своєчасно коригувати інтенсивність і обсяг роботи, забезпечуючи ефективність та безпеку тренувального процесу юних спринтерок.