Рекреалогічні засади розвитку туризму на природоохоронних територіях в умовах глобалізації: країнознавчий і краєзнавчий аспекти - Боруцька, Юлія; Березівська, Оксана; Мальська, Марта (Академічні візії, 2025)
Мета дослідження полягає у науковому обґрунтуванні рекреалогічних засад розвитку туризму на природоохоронних територіях у процесах глобалізації з урахуванням країнознавчого і краєзнавчого підходів. Об’єкт дослідження являється туризм на природоохоронних територіях як система взаємодії відвідувачів, управлінських практик, природоохоронних режимів і локальних спільнот у внутрішньому та зовнішньому середовищі територій. В статті розкрито рекреалогічні засади розвитку туризму на природоохоронних територіях в умовах глобалізації з акцентом на країнознавчий і краєзнавчий підходи. Визначено, що глобалізація підсилює мобільність туристів, прискорює популяризацію локацій через рішення на базі застосованих цифрових технологій і формує пікові потоки, які постають чинником екологічного тиску. Охарактеризовано ключові ризики для екосистем, серед яких ерозія стежок, витоптування рослинності, турбування тварин, зростання сміттєвого навантаження, конфлікти між групами відвідувачів і підприємницькими інтересами. Обґрунтовано необхідність керованого відвідування, що поєднує зонування, ліміти, сезонні обмеження, інфраструктуру мінімального впливу, інтерпретацію природної і культурної спадщини та системну комунікацію правил. Встановлено, що поєднання країнознавчого аналізу моделей управління і краєзнавчої деталізації локальних умов надає можливість адаптувати найкращі практики без втрати ідентичності території та без ослаблення режимів охорони. Доведено, що ефективність розвитку туризму на заповідних територіях залежить від узгодження інтересів адміністрацій, місцевих громад, туристичних операторів і відвідувачів, а також від прозорого спрямування доходів на охорону природи, моніторинг і еколого освітні програми. Уточнено, що для внутрішнього та зовнішнього середовища територій критичними є управління ризиками безпеки, протипожежні регламенти, контроль доступу до зон тиші та підтримка маршрутів у пікові періоди. Запропоновано послідовність впровадження, яка включає діагностику чутливих ділянок, проєктування зонування, розвиток навігації, підготовку гідів, створення центрів відвідувачів, а також партнерства з локальним бізнесом на умовах дотримання природоохоронного режиму. Встановлено зв’язок між якістю інтерпретації і добровільним дотриманням правил. Доведено доцільність адаптивного управління за умов кліматичної мінливості.